9. Українська мова та література 
Неусталеність тлумачень прикметників із семантикою кількісного вияву ознаки

Нестеренко Анастасія Костянтинівна, 
викладач кафедри української мови, основ психології та педагогіки, Харківський національний медичний університет

Тенденцією сучасного мовознавства можемо назвати посилення ролі суб’єктивного фактора у студіюванні мовних явищ. Тому все більше уваги приділяється вивченню ад’єктива, його широких виражальних властивостей і різнотипної ознакової семантики. Доведено [7; 9; 5], що ознака може виявлятися різною мірою (більшою або меншою стосовно норми), уможливлюючи, таким чином, виділення лексико-граматичної категорії кількісної ознаки, яка охоплює якісні, відносно-якісні, присвійно-якісні та порядково-якісні прикметники з квантитативною семантикою [8].
Кількісну ознаку вивчали в різних аспектах, висвітлюючи особливості значення лексемного складу [11; 12], семантико-словотвірних особливостей [2; 5; 6; 9], функціонування [3; 7]. Студіюючи функційні особливості одиниць названої категорії, ми помітили, що вживання в контексті часто спричиняє утрату ними квантитативної семантики, або, навпаки, набуття ад’єктивами кількісного значення. Це призводить до неусталеності в тлумаченні таких одиниць. 
Отже, наша мета – установити й проаналізувати основні випадки невідповідності значення квантитативних прикметників їхньому лексикографічному визначенню.
Аналіз мовного матеріалу засвідчив, що найчастіше неусталеність тлумачення лексем пов’язана з відсутністю в лексикографічній дефініції вказівок на те, що одиниця за певних контекстуальних умов може експлікувати квантитативну семантику. Так, ад’єктив Всевишній згідно з лексикографічними тлумаченнями вживається як субстантив із семантикою «Бог». Проте в мові художньої літератури фіксуємо багато прикладів уживання названої лексеми як ад’єктива, що позначує іменники любов і зоря: «Любові всевишній присвячується» (Гр. Тютюнник); «Так солодко і щемно серце дише. / Та ти даремно дивишся скоса. / Моя любов, моя зоря всевишня, / Роками непорушена краса» (пісня «Моя зоря всевишня», слова Л. Федорука). Семантику прикметника всевишній у таких випадках можемо встановити за аналогією до одиниць із схожою семантико-словотвірною структурою (всемогутній, всевладний тощо) як «те, що є вищим за все земне».
Контекст може ставати визначальним для реалізації квантитативного значення лексемами із синкретичною семантичною структурою. Так, актуалізація одного зі значень одиниць із суфіксом -уват- відбувається в контексті шляхом виділення однієї з сем (зокрема, квантитативної) як домінантної; інша сема або семи набувають статусу конотативних, чому можуть сприяти також широкі сполучувальні можливості названого форманта. Так, ад’єктив біснуватий має лексикографічно закріплене визначення «психічно хворий, божевільний» (відбувається актуалізація семи психічного стану людини й нівеляція кількісного значення форманта). Квантитативна сема домінує лише в контексті на зразок «Зробився Турн наш біснуватим, Реве, як ранений кабан» (І. Котляревський), тоді як інші компоненти значення відходять на другий план. 
Неусталеність семантики окремих прикметників, у складі яких наявний градаційний формант -уват-, може спричиняти нечіткість їхніх тлумачень. Так, ад’єктив крейдуватий, за одними джерелами [4, с. 54], визначається як «з невеликим умістом крейди», а в інших [10, с. 332; 1, с. 584] – як «такий, що містить крейду», реалізуючи сему наявності певної ознаки. Це стосується й прикметників із суфіксом -еньк-. В одних випадках залежно від контексту конотативна сема КВО може ставати домінантною: «У центрі міста рівненькі стрижені газони, парки. А подивіться, що робиться на околицях» (www.facebook.com). Інші приклади демонструють зворотній процес – відходження градаційної семи на другий (конотативний) план або ж її нівелювання в прикметниках, які вживаються, зокрема, для передавання дитячого мовлення: «Я кругленька, червоненька, / З хвостиком тоненьким. / На городі мене рвуть / І до столу подають» (www.soroka-tm.com.ua).
Закцентуємо увагу на певних розбіжностях і непослідовностях у лексикографічному визначенні лексем бородатий і бородастий: одні джерела вказують на значення дуже великої ознаки (з довгою, густою і т. ін. бородою) [4, с. 58], а інші – на семантику наявності певної характеристики (який має бороду) [1, с. 93]. На нашу думку, лексема бородатий (бородастий) не має в семантиці градаційного компонента, оскільки борода – необов’язковий атрибут на обличчі людини (на відміну від брів, наявність яких обов’язкова для людини (пор. бровастий – який має густі, широкі і т. ін. брови): «За столом говорив бородатий селянин» (І. Ле). Однак функціонування лексем бородатий і бородастий в окремих контекстах свідчить про розвиток в цих ад’єктивах квантитативного значення: «Бородатим для отримання паспорта необхідно принести довідку з обласного управління духовенства про те, що вони мають право носити бороду, або розпрощатися з нею» (www.ukranews.com) (ідеться про наявність у людей дуже великих, густих борід, які можуть скривати обриси обличчя). 
Отже, неусталеність тлумачення окремих прикметників пов’язана з їхньою синкретичною семантичною структурою. Наявні в одиниці семи можуть по-різному реалізуватися, залежно від контексту набуваючи домінантних або конотативних характеристик. Велику роль у встановленні квантитативного значення відіграє також суб’єктивність, унаслідок якої лексеми можуть уживатися в значенні, не закріпленому лексикографічно.

Список використаних джерел 
1.	Великий тлумачний словник сучасної української мови ∕ [Уклад. і голов. ред. В. Т. Бусел]. – Київ ; Ірпінь : ВТФ «Перун», 2005. – 1728 с.
2.	Воротников Ю. Л. Категория меры признака в смысловом строе русского языка : автореф. дис. … д-ра филол. наук : спец. 10.02.01 – русский язык [Электронный ресурс] / Ю. Л. Воротников. – Москва : [б. и.], 1999. – Режим доступа : http://www.dissercat.com/content/kategoriya-mery-priznaka-v-smyslovom-stroe-russkogo-yazyka.
3.	Горбунова Ю. И. Семантические особенности имён прилагательных со значением меры и степени в современном русском языке (на материале поэмы Н. В. Гоголя «Мёртвые души») : дис. … канд. филол. наук : 10.02.01 – русский язык / Ю. И. Горбунова. – Саранск, 2005. – 160 с. 
4.	Горпинич В. О. Будова слова і словотвір : посiб. / Горпинич В. О. – Київ : Рад. шк., 1977. – 118 с.
5.	Дорошенко Л. О. Категорія безвідносної міри ознаки в слов’янських і германських мовах : семантика, структура форм : автореф. дис. … канд. філол. наук : спец. 10.02.15 – загальне мовознавство / Л. О. Дорошенко. – Донецьк : [б. в.], 2005. – 20 с.
6.	Коца Р. О. Історія прикметникової префіксації і конфіксації в українській мові : автореф. дис. … канд. філол. наук : спец. 10.02.01 – українська мова / Р. О. Коца. – Київ : [б. в.], 2009. – 18 с.
7.	Марчук Л. М. Категорія градації в сучасній українській літературній мові : автореф. дис. … д-ра філол. наук : спец. 10.02.01 – українська мова / Л. М. Марчук. – Київ : [б. в.], 2005. – 32 с.
8.	Нестеренко А. К. Функційно-семантичні та словотвірні вияви кількісної ознаки в прикметниках української мови : дис. … канд. філол. наук : 10.02.01 – українська мова / А. К. Нестеренко. – Харків, 2015. – 217 с.
9.	Олійник С. Є. Парадигматика категорії безвідносної міри ознаки в українській мові : автореф. дис. … канд. філол. наук : спец. 10.02.01 – українська мова / С. Є. Олійник. – Дніпропетровськ : [б. в.], 2001. – 13 с.
10.	Словник української мови : в 11 т. / Ін-т мовозн-ва АН УРСР ; редкол. І. К. Білодід (голова) [та ін.]. – Київ : Наук. думка, 1970. – Т. 1 : А–В. – 800 с. ; 1971. – Т. 2 : Г–Ж. – 552 с. ; 1972. – Т. 3 : З–К. – 744 с. ; 1973. – Т. 4 : І–М. – 840 с. ; 1974. – Т. 5 : Н–О. – 840 с. ; 1975. – Т. 6 : П–Поїти. – 832 с. ; 1976. – Т. 7 : Поїхати–Приробляти. – 724 с. ; Т. 8 : Природа–Ряхтливий. – 928 с. ; 1978. – Т. 9 : С. – 916 с. ; 1979. – Т. 10 : Т–Ф. – 660 с. ; 1980. – Т. 11 : Х–Ь. – 700 с. 
11.	Туранский И. И. Семантическая категория интенсивности в английском языке / И. И. Туранский. – Москва : Высшая школа, 1990. – 173 с. 
12.	Філіппова Н. В. Дериваційні засоби вираження ступеня ознаки в сучасній російській мові : автореф. дис. … канд. філол. наук : спец. 10.02.02 – російська мова / Н. В. Філіппова. – Харків : [б. в.], 2013. – 19 с.