Усенко С.Г., Усенко С.А., Дяченко М.С.
Харківський національний медичний університет
Харківська медична академія післядипломної освіти
АНАЛІЗ СТАТЕВО-ВІКОВОЇ СТРУКТУРИ НАСЕЛЕННЯ УКРАЇНИ
Демографічна ситуація, що склалася в Україні, обґрунтовано викликає занепокоєння серед фахівців та населення. Спостерігається скорочення чисельності населення, зниження тривалості життя, зниження показника народжуваності, зростання міграції. Це стало характерними ознаками демографічних процесів за останні 20 років і дає підставу кваліфікувати їх як ознаки затяжної демографічної кризи.
На соціальний та економічний розвиток України суттєво впливає статевовіковий склад населення. Сучасна структура населення України є результатом її демографічного розвитку за останні 100 років. Основним результатом еволюційної зміни вікового складу населення країни є його постаріння, яке простежується за всіма показниками, що вимірюють цей процес. Процес демографічного старіння населення є результатом зниження народжуваності та збереження її впродовж тривалого періоду на рівні, що не забезпечує відтворення поколінь [1].
В економічно розвинутих країнах до цього додається вплив зростання очікуваної тривалості життя населення. Істотною протидією старінню населення цих країн є міграція, оскільки приїздить, в основному, молодь. А в Україні міграція посилює влив низької народжуваності, а помітного зростання очікуваної тривалості життя населення, особливо старшого віку, не спостерігається. Демографічне старіння є одним із проявів трансформації вікової структури населення у процесі демографічного переходу [2].
Україна належить до країн із досить високим рівнем старіння населення. За величиною частки осіб віком 60 років і старше у загальній чисельності населення наша країна входить у число 30 найстаріших держав світу. Станом на початок 2017 року частка дітей у населенні України становила 16,1 %, осіб у працездатному віці – 61,8%, старше працездатного – 22,1% [1].
Статево-вікова структура населення відбиває також співвідношення між віковими групами людей, зокрема чоловіків та жінок. Це зумовлено звуженим типом відтворення населення у останні десятиліття. Більшість населення нашої країни становлять жінки – 54,6 %. Співвідношення між чоловіками і жінками неоднакове у різних вікових групах. У дитячому і юнацькому віці приблизно однакова кількість дівчат і хлопців. Але вже в середньому віці співвідношення поступово змінюється на користь жінок, у старшому віці чоловіків майже у два рази менше, ніж жінок. Це пов’язано із тим, що у жінок більша тривалість життя, а пік смертності у чоловіків настає після 40 років, а у жінок після 50 років, також на це впливають спосіб життя та умови праці. Також відомо, що жіночий організм витриваліший, здатний витримувати більші стресові навантаження, ніж чоловічий [2]. 
Однією з найбільш виразних особливостей старіння в нашій країні є помітна гендерна асиметрія у складі літнього населення: майже дві третини осіб, що досягли першого порогу старості, представлені в Україні літніми жінками. Статева диспропорція у складі літнього контингенту стрімко зростає з віком: серед осіб, що досягли порогу довголіття (80 років), чисельність жінок у 2,5 разу перевищує кількість чоловіків, а ближче до досягнення 100-річної вікової відмітки жінок-довгожительок у нашій країні вже майже вчетверо більше, ніж чоловіків. Попри високий у цілому рівень старіння в Україні за такими його показниками, як частка осіб, старших від 65 (і ти більше 60) років, наша країна дотепер має порівняно невисоку частку довголітніх людей. Це пояснюється її відставанням від розвинених європейських країн за очікуваною тривалістю життя і невисоким рівнем дожиття до порогу довголіття – до 80 років [2].
Найвищий коефіцієнт довголіття (кількість осіб понад 80 років у середньому на 100 людей старше 60 років) у сільських жителів Чернігівській, Хмельницької, Волинської і Житомирської областей. Найнижчий – в Одеській, Херсонській, Закарпатській областях. Серед міських жителів найвищий рівень довголіття реєструється в східних та південних областях, найнижчий – в Закарпатській області. Загалом найвищий коефіцієнт довголіття нині спостерігається у Чернігівській, Тернопільській, Волинській і Хмельницькій областях.
Внаслідок нижчої очікуваної тривалості життя чоловіків порівняно з жінками, чоловіче населення характеризується нижчим у 1,7 разу рівнем старіння, ніж жіноче. Серед жінок близько 19% у віці понад 65 років, серед чоловіків – понад 11% [3]. 
За роки незалежності спостерігаються нові тенденції – дуже швидкі темпи старіння міського населення: частка міського населення у віці понад 65 років збільшилася в 1,5 разу, сільського – в 1,1 разу [1]. В Україні частка осіб віком понад 65 років у 2017 році становила 16%, поряд з цим за шкалою ООН старим населенням вважається тоді, коли частка населення країни у зазначеному віці складає більш 7%. Тому населення України оцінюється як дуже старе, про що свідчать також характеристики статево-вікової піраміди: наявна вузька основа та відносно велика частка населення пенсійного віку.
Таким чином, дослідження вчених нашої країни підтверджує, що в сучасних умовах неможливо докорінно поліпшити вікову структуру населення внаслідок збільшення показників народжуваності. Тому статево-вікові піраміди населення все більше звужуватимуться при основі. Найголовнішим завданням, що стоїть у галузі поліпшення якісної структури населення є створення можливостей для підвищення якості життя всіх людей, ефективного використання як працездатного населення, так і соціального, культурного і трудового потенціалу населення старшого віку. [4].
Література:
1. Демографічний щорічник «Населення України за 2017 рік.», Київ, Державна служба статистики України, 2018 р., 155 с.
2. Державний щорічник «Розподіл постійного населення України за статтю та віком» на 1 січня 2017 року, Київ, Державна служба статистики України, 2017, 350 с.
3. Режим електронного доступу: https://kharkivoda.gov.ua/news/7509
4. Режим електронного доступу: 1http://ukr-tur.narod.ru/geonas/naselukr/stat-vik/stat-vikova.htm