Помазун О.В., Овчиннікова О.С.
СИМУЛЯЦІЙНЕ НАВЧАННЯ ЯК ОДИН ІЗ МЕТОДІВ ЯКІСНОЇ ПІДГОТОВКИ МЕДИЧНИХ ФАХІВЦІВ
Симуляційне навчання (від лат. Simulatio – імітація, удавання) – метод навчання, в основі якого полягає імітація будь-якого фізичного процесу за допомогою штучної системи. Оволодіння клінічними навичками завдяки використанню манекенів - симуляторів, тренажерів і стандартизованих пацієнтів є «золотим стандартом» медичної освіти в розвинутих країнах світу вже понад 10 років. Саме тому в Україні, слідуючи світовим тенденціям і керуючись Законом України «Про вищу освіту» від 01.07.2014 р., почали приділяти значну увагу розвитку симуляційного навчання як одному зі шляхів створення й впровадження нових конкурентоспроможних технологій для забезпечення інноваційного розвитку суспільства та підготовки фахівців інноваційного типу. Проходячи навчання в медичному закладі, студенти майже завжди відчувають дефіцит практичної підготовки. Для цього існує низка перешкод – це і неможливість відтворення більшості практичних маніпуляцій, і відсутність тематичних пацієнтів, етико-деонтологічні, морально-етичні та законодавчі обмеження у взаєминах між студентами і пацієнтами. Тому найважливішим завданням сучасної вищої медичної освіти є створення умов для якісної підготовки висококваліфікованих спеціалістів у різних медичних галузях. 
Один із шляхів реалізації даної мети – симуляційне навчання, що має цілу низку переваг на відміну від традиційної системи підготовки. 
Ще в минулому столітті видатний психолог та лікар К.І. Платонов, який у 1920-1941 роках працював в Українському психоневрологічному інституті в Харкові,  писав про особливості навчання фахівців з використанням тренажерів: «Тренажер – це навчальний посібник, що дозволяє формувати навички, необхідні в реальних умовах праці». У цьому відмінність тренажера від наочних посібників, які лише «полегшують» формування навичок за допомогою знань. 
Існує орієнтовна класифікація типів симуляторів, що використовуються в медичній освіті: комп’ютеризовані манекени, екранні симулятори, анатомічні моделі, фантоми, манекени, тренажери, стандартизовані пацієнти, система ситуаційних завдань, навчальні ігри клінічного типу. Спираючись на останні три типи симуляторів, кафедра мовної підготовки іноземних громадян ХДМУ проводить підготовку майбутніх лікарів до практичної роботи. 
І тому навчальні посібники, створені останнім часом викладачами кафедри мовної підготовки іноземних громадян ХДМУ, підпорядковані світовим стандартам підготовки медичних фахівців. А враховуючи те, що студенти другого курсу після його закінчення проходять медсестринську практику як на батьківщині, так і в лікарнях нашого міста, а деякі навіть виїжджають до районних лікарень Харківської області, створена «Рабочая тетрадь для иностранных студентов по подготовке к медсестринской практике на занятиях по русскому языку». Х., 2016.
Посібник широко представляє роботу медичної сестри як в умовах стаціонару, так і в умовах поліклініки. Він містить наступні теми: «Уход за больным и его значение», «Медицинская деонтология», «Личная гигиена медицинского персонала», «Санитарная обработка и транспортировка больных», «Организация работы процедурного кабинета», «Измерение температуры тела», «Уход за лихорадящими больными», «Немедикаментозные методы воздействия на кровообращение», «Способы введения лекарственных препаратов», «Инънекции. Осложнения инъекций и их профилактика», «Личная гигиена больных», «Основные принципы лечебного питания», «Принципы работы реанимационного отделения», «Искусственное дыхание и непрямой массаж сердца».  
Уже з переліку тем ми бачимо, наскільки широко представлена робота медичної сестри.
Кожна тема демонструє обов’язки та вміння медичної сестри в окремій ситуації. Для цього вводяться лексичні одиниці, властиві визначеній темі. Наприклад, такі слова: банки, горчичники, клизма, жгут, транспортировка, пролежни, компресс, пузырь со льдом. З цими термінами студенти ще не знайомі, тому викладачеві мови необхідно все це пояснити та продемонструвати в окремих ситуаціях (для цього необхідно створити ситуацію). Але ж на заняттях мови ми не маємо можливості створити реальну ситуацію, тому викладачі створюють її умови симулятивно. 
При вивченні теми «Медицинская деонтология» приділяється велика увага умінню студентів уже на етапі спілкування з хворим на рівні медичної сестри не допускати нетактовності та нетерпіння і інших негативних випадків. 
З деонтологічних позицій недопустимо вчитися виконанню більшості маніпуляцій (ін’єкцій, клізм та інших) одразу на хворих. Ці практичні навички необхідно спочатку багаторазово відпрацювати на муляжах і тільки потім виконувати в клінічних умовах. 
Ретельне вивчення цих тем на заняттях з російської мови дасть змогу студентам зорієнтуватися в умовах медичних закладів не тільки в Україні, але й у себе на батьківщині. 
Даний посібник дає можливість дуже тісно познайомитися з обов’язками медичного працівника середнього рівня, від якого залежить видужання хворого навіть після вдало проведеного хірургічного втручання. 
Специфікою даного посібника є залучення власного лінгвістичного досвіду студентів як засобу активізації процесу навчання. Наш досвід демонструє, що мовна активність у групах, що працюють за описаними методиками, значно зростає. Однак ступінь ефективності такої роботи залежить від особистісних якостей викладача, його здатності створювати на занятті атмосферу вільного спілкування.
Система медичної освіти в Україні поступово переходить від традиційної теоретичної спрямованості до інноваційного навчання з використанням імітаційних технологій. Їх популярність у сфері медичної освіти продовжує зростати, демонструючи важливість такого виду проблемно-орієнтованого навчання для швидкого засвоєння, поновлення та підтримки рівня володіння певними навичками. У даній статті висвітлюється позитивний вплив різних видів симуляції навчання на рівень підготовки медичних фахівців різного профілю, актуальність і ефективність використання інноваційних технологій при відпрацюванні практичних і комунікаційних навичок, міжнародний і вітчизняний досвід у впровадженні та використанні імітаційних технологій в освітній практиці.
Література: 
1.	Актуальні питання якості медичної освіти. Матеріали XII Всеукраїнської науково-практичної конференції з міжнародною участю. ISSN 1681-2751. Медична освіта 2016. - №2. – с. 121-123.
2.	Изаренков Д.И. Обучение диалогической речи./ Д.И. Изаренков. – М: Русский язык, 1986-160 с.  
3.	Симуляционное обучение в медицине – М. первуй МГУ имени И.М. Сеченова. 2013. – 288с.