Збірник тез Міжвузівської конференції молодих вчених та студентів 
«Медицина третього тисячоліття», Харків, 2014, ст..272
Михайлов В.Б. 
Особливості розвитку розладів депресивного спектру у осіб, що перенесли інфаркт міокарда та мозковий інсульт.
Харківський національний медичний університет, кафедра психіатрії, наркології та медичної психології
Науковий керівник – д.м.н., проф. Кожина Г.М.

У 2000 році депресивні розлади займали 4 місце в світі по зниженню працездатності (часткової - у 4,5 % пацієнтів, повною втратою - у 12,1 %) та  соціальної повноцінності життя. За існуючими прогнозами, до 2020 року депресія вийде на друге місце серед причин непрацездатності після серцево-судинних захворювань. Слід зазначити, що проблема депресивних розладів має не тільки медичну, а й значну соціальну та економічну важливість. Головними складовими соціально-економічного аспекту проблеми депресивних розладів є часткова і повна втрата працездатності і високий суїцідальний ризик хворих цієї групи.
Особливої актуальності дана проблема набуває для хворих з серцево-судинною патологією. У більшості хворих, що перенесли інфаркт міокарда (ІМ) та мозковий інсульт (МІ), відзначаються різні розлади депресивного спектру, що утруднюють відновлювально-реабілітаційні процеси, є однією із головних причин тимчасової непрацездатності та інвалідності пацієнтів.
Таким чином, метою нашого дослідження було вивчення розладів депресивного спектру у осіб, що перенесли ІМ та МІ.
Для досягнення поставленої мети було обстежено 120 хворих, що зазнали гострої судинної катастрофи. З них 60 осіб перехворіли на ІМ і 60 осіб - на ішемічний МІ. Нами були використані наступні методи дослідження: шкала особистісної тривожності і реактивної тривоги Спілбергера - Ханіна; шкала депресії Бека (BDS), шкала депресії Гамільтона (HDRS), тест MMSE, оцінку якості життя пацієнтів (Mezzich I., Cohen N., Ruiperez M., Lin I., and Yoon G., 1999), в адаптації Н.О. Марути.
Результати дослідження показали, що у хворих з ІМ в гострому періоді провідним є больовий синдром, що призводить до виражених психоемоційних розладів. На тлі збереження когнітивних функцій превалює фобічна, тривожно-депресивна симптоматика, вираженість якої безпосередньо залежить від вираженості больового синдрому. У подальшому первинний психоемоційний вітально зумовлений компонент зникає, формуються тривожно-депресивні порушення, гіпо- і анозогностичний типи сприйняття свого стану.
У пацієнтів з МІ первинним є порушення рівня свідомості з когнітивними і астенічними порушеннями з подальшим формуванням психоемоційних розладів, тривожно-депресивних порушень з елементами іпохондризації на тлі збереження когнітивних розладів.
Розроблено систему психотерапевтичної корекції депресивних розладів у осіб, що перенесли ІМ та МІ, яка побудована за мультимодальним принципом. Для хворих з ІМ система включає проведення особистісно - орієнтованої, раціональної психотерапії та АТ, для хворих з МІ - гіпносугестивной, когнітивно - біхевіоральної психотерапії, когнітивного і аутотренінгу. 
Ключові слова: депресивні розлади, система психотерапевтичної корекції, інфаркт міокарда, мозковий інсульт