Секція: 9. Українська мова та література.
Нестеренко А. К.,
викладач кафедри української мови,
основ психології та педагогіки 
Харківського національного медичного університету
 м. Харків, Україна

Набуття прикметниками української мови квантитативного значення шляхом образного вживання

Людина, сприймаючи навколишню дійсність, пізнаючи світ, спілкуючись із іншими особами, неодмінно послуговується для характеристики всього побаченого й почутого певними категоріями. У мовознавстві дедалі виразнішою стає тенденція категоризації мовних явищ. Посилюється інтерес до вивчення різноманітних категорій: градації, оцінки, норми, локативності, параметричності, темпоральності, експресивності, спонукання і т. ін. Однією з категорій, що характеризують мовний світ особистості, уважаємо категорію кількісної ознаки [3], яку, услід за деякими українськими й зарубіжними науковцями [1; 4; 5] визначаємо як лексико-граматичну, або семантико-граматичну. 
Визначаємо кількісну ознаку як рису, властивість, особливість кого-небудь або чого-небудь, яка характеризується вмістом, кількісно відмінним від звичайного (нормативного або нейтрального) у бік збільшення або зменшення, або таким виявом, що видається ненормативним конкретній особі або групі осіб. Категорія кількісної ознаки охоплює якісні, відносно-якісні, присвійно-якісні та порядково-якісні ад’єктиви з квантитативною (кількісною) семантикою, реалізація якої відбувається на різних мовних рівнях я може залежати від контексту, мовної ситуації тощо. Отже, наша мета – з’ясувати й описати випадки набуття прикметниками кількісного значення внаслідок образного вживання та на рівні мовлення. 
Аналіз фактичного матеріалу засвідчує наявність в українській мові низки словосполучень із ад’єктивним компонентом, які експлікують квантитативне значення на рівні образного вживання. Кваліфікуємо такі словосполучення як вербалізовані стереотипи, тобто одиниці, які через частотність використання почали набувати ознак фразеологізмів, є відтворюваними в мовленні, але ще не втратили зв’язків із семантикою компонентів. Прикметники у складі таких словосполучень перебувають на стадії абстрагування від основного лексичного значення й появи вторинної семантики (квантитативної), часто зафіксованої лексикографічними джерелами: астрономічні ціни, черепашача хода тощо.
Експлікація значення КВО у вербалізованих стереотипах відбувається шляхом образного порівняння, яке ґрунтується на перенесенні квантитативної ознаки, позначуваної відносно-якісним або рідше якісним прикметником, на предмет порівняння, названий іменником. Образно-порівняльний елемент наявний у таких словосполученнях, як залізна воля, залізні нерви (міцна / міцні, як залізо), астрономічні ціни (такі високі, що їх можна зрівняти з відстанню від землі до зірок), африканська спека (така ж висока температура повітря, як в Африці), дитячі ручки (маленькі, як у дитини), російські морози (дуже холодні), італійський темперамент (дуже жвавий, рухливий), німецька пунктуальність (дуже висока точність), швейцарська надійність (дуже висока надійність, характерна для швейцарських банків) і т. ін. Завдяки такому порівнянню фіксуємо процес набуття відносними ад’єктивами якісних ознак. Солідаризуючись з А. М. Мінкою, яка наполягає на фразеологізації таких словосполучень через їхню стереотипність [2, с. 46], у свою чергу кваліфікуємо перераховані утворення як вербалізовані стереотипи.
Неповним видається тлумачення лексеми антикварний, яка позначає «старовинний і цінний». На нашу думку, у поєднанні з іменником вік цей ад’єктив набуває дещо іншого значення, не зафіксованого словниковими джерелами, – «дуже старий» без накладання значення «цінний»: «За наполяганням профкому полагодили… вбиральню, яку антикварний вік зовсім не прикрашав» (www.fpo.kr.ua).
Експлікація кількісного значення може бути пов’язана і з широкими валентнісними можливостями окремих лексем, здатних розвивати на рівні мовлення нове значення, не закріплене словниками. Така семантика здебільшого виникає шляхом асоціативного зіставлення. Так, прикметник карликовий має значення «такий, як у карлика» (надзвичайно маленької на зріст людини): «Карликовий на зріст кіномеханік із Кавказу, що в селах на чорноморському узбережжі не тільки показує фільми, а й продає турецький мед та галуновий камінь і під маршову музику примушує танцювати на задніх ногах оленя» (К. Рансмайр, пер. О. Логвиненка). У поєднанні з іменником сад семантика кількісної ознаки стає очевидною (надзвичайно малий): «Зустрів їх не карликовий сад і не пальметний, де ото молодим деревам руки викручують та розпинають на дротах, – зустріли хлоп’ят могутні черешневі вежі, що вільно вигналися в небо й зажеврілись уже купами ягід по верхах, горять, як при світлі вранішньої зорі…» (О. Гончар). Навіть у терміносполуках на позначення видів тварин (карликовий шпіц, карликовий кит, карликовий шимпанзе) ця семантика зберігається: лексема карликовий у поєднанні із зоонімом показує, що представники того чи того підвиду тварин є найменшими за розмірами серед усіх осіб у визначеному зоологічному ряді. Проте лексикографічного закріплення нюансів семантики ад’єктива карликовий, здатного сполучатися з іменниками – назвами істот (людей і тварин) і неістот, а також утворювати терміносполуки зі збереженням значення КВО, немає. 
Так само ад’єктиви ляльковий (1. Прикметник до лялька; те саме, що маріонетковий. 2. Те саме, що іграшковий; у якому діють ляльки: ляльковий театр, ляльковий будинок, лялькова вистава і т. ін.) та іграшковий (1. Прикметник до іграшка; який виробляє іграшки. 2. Який є іграшкою, призначений для гри: іграшкова крамниця (крамниця, де продають іграшки), іграшкове виробництво, іграшкова фабрика тощо) згідно зі словниковим тлумаченням не мають семантики КВО. Натомість контекст «На чисто протертих перилах висів “другий комплект” одягу: рожева курточка, рожева шапочка, ще одні сіро-білі колготи, червоний сарафанчик і маленький, наче ляльковий, рушничок» (Т. Микітчак) або «Одного разу, під час риболовлі, помітив загадковий маленький, схожий на іграшковий, катер, що досить тихо та швидко перетинав водойму і повертався назад» (www.ylova.net) засвідчує наявність у них значення малої ознаки (можлива дефініція «дуже малий, крихітний»). 
Названі приклади акцентують подібність описуваного об’єкта до ляльки (наче ляльковий) або іграшки (схожий на іграшковий), тобто невеликих за розмірами предметів, а отже семантика КВО в таких прикметниках, найімовірніше, формується на рівні образного вживання або на рівні мовлення. Так, у словосполученнях на зразок іграшковий сад, лялькові алеї йдеться про додаткову характеристику предмета, яка завдяки порівнянню з іграшкою, лялькою (маленький, наче лялька, іграшка) має виразно квантитативний характер. 
Особливістю названих лексичних одиниць є те, що семи квантитативності, відносної характеристики, подібності, пестливості тощо є імпліцитними і виявляються як домінантні чи вторинні лише в контексті суб’єктивного мовлення, реалізуючи ту семантику, якої надає їм мовець.  
Отже, квантитативне значення може виявлятися у сполученнях із відносними ад’єктивами. При цьому йдеться про набуття такими прикметниками якісних ознак і фразеологізацію всього словосполучення на рівні образного вживання або на рівні мовлення. Наявні в одиниці семи можуть по-різному реалізуватися, залежно від контексту набуваючи домінантних або конотативних характеристик. Велику роль у встановленні квантитативного значення відіграє також суб’єктивність, унаслідок якої лексеми можуть уживатися в значенні, не закріпленому лексикографічно.

Список літератури:
1.	Кардащук О. Засоби вираження категорії безвідносної якості предмета в українській та російській мовах / Олена Кардащук // Науковий вісник Чернівец. ун‑ту. – Серія : Слов’янська філологія. – Чернівці : Вид-во ЧУ, 2008. – Вип. 428–429. – С. 215–218. 
2.	Минка А. Н. Прилагательные со значением степени и дискурсивное варьирование их градуальных признаков (на материале текстов русского и английского языков) : дис. … канд. филол. наук : 10.02.20 – сравнительно-историческое, типологическое и сопоставительное языкознание / А. Н. Минка. – Краснодар, 2005. – 149 с. 
3.	Нестеренко А. К. Функційно-семантичні та словотвірні вияви кількісної ознаки в прикметниках української мови : дис. … канд. філол. наук : 10.02.01 – українська мова / А. К. Нестеренко. – Харків, 2015. – 217 с.
4.	Олійник С. Є. Парадигматика категорії безвідносної міри ознаки в українській мові : автореф. дис. … канд. філол. наук : спец. 10.02.01 – українська мова / С. Є. Олійник. – Дніпропетровськ : [б. в.], 2001. – 13 с.
5.	Сучасна українська літературна мова. Морфологія / за заг. ред. акад. АН УРСР І. К. Білодіда. – Київ : Наукова думка, 1969. – 583 с.