SECTION 4
MODERN MEDICAL AND РНАRМАСУ PROBLEМS ON MICRO- AND МАСRО LEVELS

ВИБIР СПОСОБУ ОЦIНКИ ЕФЕКТИВНОСТI ЛIКУВАННЯ ХВОРИХ НА ЛОКАЛЬНУ СКЛЕРОДЕРМІЮ
Мухамед Аббас Ата1, Яніна Кутасевич2, Віктор Жуков3
,

1Харківський нацiональний унiверситет  iм. В. Н.Каразiна.,
1,2ДУ «Інститут дерматології і венерології НАМН України»,
3Харкiвський  нацiональний медичний унiверситет м. Харкiв, Україна
    1 maik_777@mail.ru,  2 kutasjfranc@mail.ru,   3 meduniver@knmu.kharkov.ua

В дослiдженнi було поставлено завдання розширення арсеналу способiв оцiнки ефективностi лiкування хворих на локалъну склеродермію (ЛС) шляхом оц1нки в сироватці крові активності еластази, колагенолiтичноi активностi та накопичення глiкозоамiноглiканiв.
Поставлене завдання оцiнки ефективностi лiкування  хворих на ЛС, що включае вимiр iнтегралъних маркерiв функцii сполучноi тканини, ми вирiшували у такiй спосiб: у сироватцi крови визначали вмiст глiкозоамiноглiканiв, активнiстъ ферментiв еластази та колагенолiтичну активні.сть. Оцiнку колагенолiтичної активності сироватки крові здiйснювали за суммарною кiлъкiстю вiльного та пептидно-зв'язаноrо оксипролiну в пробi кровi. Вмiст глiкозоамiноглiканiв у сироватцi крові визначали з використанням трихлороцтової кислоти та  карбозольної реакцiї. Активнiстъ еластази дослiджували iмуноферментним методом: з використанням моноклональних антигенiв та тест-системи. Результати проведеної терапiї оцiнювали як ефективнi при реєстрацiї тенденцiї до нормалiзацiї цих показникiв або їх зниження до попереднiх вимiрiв.
На пiдставi проведеного дослiдження встановлено пiдвищення у сироватцi кровi активностi еластази, колагенолiтичної активностi та вмiсту глiкозоамiноглiканiв в перiод загострення на початку терапiї, що свiдчило про структурно-метаболiчнi порушення в сполучнiй тканинi.  Слiд зауважити, що вiд стану сполучноi тканини в організмі залежитъ ймовiрнiстъ розвитку рiзних стадiй ЛС.
204

Так, дослідження показали збiлъшення в сироватці крові вмісту глiкозоамiноглiканiв на 28,44%, 129,01% i 194,92%, а також активностi еластази - на 165,24%, 527,69% i 796,29%, колагенолiтичної активностi - на 144,83%, 348,59% i 825,23%, вiдповiдно, на рiзних стадiях розвитку ЛС. Найбiлъш високi рiвнi активностi протеїназ вiдзначалися у хворих ЛС і були пов'язанi з накопиченням значних концентрацiй глікозаміногліканів в сироватці крові.
Таким чином, результати дослiдження свідчать, що ЛС супроводжується порушеннями метаболiчного обмiну сполучної тканини, якi пов'язанi iз активацiєю протеїназ i накопиченням у сироватцi кровi глiкозоамiноглiканiв.  Високий  кореляцiйний  зв'язок  мiж  динамiкою активності  еластази,  колагенолітичною  активністю та вмістом глiкозоамiноглiканiв сироватки кровi при рiзних формах i стадiях ЛС дозволяє використовувати ці показники як прогностично значущі в динамiцi патогенетичної терапiї, що проводиться.

205