КАРДІОВАСКУЛЯРНИЙ РИЗИК ПРИ ПРОВЕДЕННІ СИМУЛЬТАННИХ ОПЕРАТИВНИХ ВТРУЧАНЬ НА ОРГАНАХ ЧЕРЕВНОГО ПОРОЖНИНИ.
 Л.Ф. Болокадзе1, Б.І. Пеев2, Є.О.Болокадзе3
1Харківська медична академія післядипломної освіти, асистент
2Харківська медична академія післядипломної освіти, професор
3Харківький національний медичний університет, доцент
Натепер аналіз та оцінка ризику розвинення гострих кардіоваскулярних катастроф у хворих після симультанних  оперативних втручань на органах черевної порожнини є актуальною проблемою.
	Матеріали і методи. Нами   було досліджено 23 пацієнтки, яким було проведене поєднання  міоектомії та симультанне втручання з приводу хірургічної патології, а саме вентральної грижи (10 випадків), холецистектомії (13 випадків) – основна група.  Групу порівняння склали 19 пацієнток, яким було проведено лише міомєктомія. Оперативне втручання всім хворим було проведено лапароскопічно з комбінованим внутрішньовенним наркозом (анестезія з трахеальною вентиляцією легень). Обидві групи були порівнянні за статтю,  віком, тривалість оперативного втучання статистично не відрізнялась в обох групах (1,40±0,3 та 1,20±0,4 години відповідно). Показники індексу маси тіла та індексу талія/стегна свідчать про статистично достовірні розбіжності між контрольною групою та групою порівняння – так, тенденція до збільшення цих показників була у пацієнток основної групи (30,3±0,43 та 24,6±0,54 кг/м2 , а також 0,92±0,01 та  0,79±0,69 см) . Рівень глюкози, тригліцеридів статистично не відрізнявся в групах (5,71±0,15 та 4,39±0,22 ммоль/л, а також 1,04±0,09 та 0,59±0,03 ммоль/л), однак показники інсуліну, індекс НОМА, рівень загального холестерину (ЗХС) статистично перевищував також у пацієнток основної групи (17,2±1,3 та 4,14±1,2 мкОд/мл а також  4,41±0,39 та 1,09±0,15, а також  4,12±0,19 та 2,53±0,11 ммоль/л). Нами було проведено оцінку клінічних факторів прогнозування  розвитку кардіоваскулярного ризику у інтра- та післяопераційному періоді згідно показників шкали Lee Index. Для кожного випадку ризик розраховувался окремо та в обох групах коливався у межах 7 % - 11 %, що слід розцінювати як високий. Так, в усіх випадках інтраопераційний період був без ускладнень. Післяопераційний період  (протягом перших 48 годин) у хворих загальної групи в двох випадках ускладнився тромбоемболією дрібних гілок легеневої артерії; у хворих групи порівняння лише у одному випадку  післяопераційний період  усладнився розвитком транзиторної ішемічної атаки головного мозку.
	Висновки:  Проведення симультанних лапароскопічних операцій на органах малого тазу та брюшної прожнини, що належать до групи з проміжною ступеню ризику розвинення кардіоваскулярних катастроф у порівнянні із проведенням ізольованих лапароскопічних втручань є найбільш прерогативним. На користь цього висновку вказує відсутність значного збільшення тривалісті симультанних операцій, виконання значно більшого хірургічного об′єму втручання в рамках єдиного анастезіологічного посіб′я. Розвинення післяопераційних ускладнень у вигляді гострої серцево-судинної патології у нашому дослідженнібуло статистично недостовірним і склало практично однаковий відсоток у обох групах (8 % та 5 % відповідно).