УДК: 614.2:616.24-006.6
В.А. Огнєв, А.М. Зінчук
(Харків)
ОСОБЛИВОСТІ ОРГАНІЗАЦІЇ МЕДИКО-САНІТАРНОЇ ДОПОМОГИ ПАЦІЄНТАМ ІЗ ЗАХВОРЮВАННЯМ НА РАК ЛЕГЕНІВ
Харківський національний медичний університет

Актуальність. Головними завданнями галузі охорони здоров’я є збереження і зміцнення здоров’я громадян, забезпечення їх доступною і якісною медичною допомогою з метою продовження тривалості активного життя, поліпшення його якості [1;8].
Аналіз стану здоров’я, результатів функціонування медичної сфери, досягнень та невирішених проблем є основою для обґрунтування подальших заходів, визначення пріоритетів на коротко - та довгострокову перспективу [2;4].
Для України проблема боротьби з онкологічною патологією є надзвичайно актуальною внаслідок значних рівнів захворюваності, інвалідності, смертності та поширення факторів ризику екологічного, спадкового, виробничого, імунного характеру [3;5].
Актуальність цієї проблеми підтверджують дані Національного ракового реєстру Інституту онкології АМН України, згідно з яким, у нашій країні щорічно захворюють на рак до 160 тисяч осіб. Особливу стурбованість викликає те, що серед хворих зростає частка і осіб працездатного віку.
Рак легенів є найчастішим онкологічним захворюванням. В Україні смертність від нього складає 56,1% від кількості померлих від онкологічних захворювань. Необхідно пам’ятати про те, що рак легенів – це хвороба, яку можна ефективно лікувати на ранніх стадіях. На сьогоднішній день виявлення даного захворювання серед дорослого населення України на пізніх стадіях, на превеликий жаль, не є рідкістю. Вивчення системи організації та надання лікувально-профілактичної допомоги пацієнтам із захворюванням на рак легенів сприятиме дослідженню і корекції її недоліків з метою покращення якості медичної допомоги та виявлення захворювання на ранніх стадіях [6;7].
Мета: Дослідити особливості системи організації та надання медико-санітарної допомоги, ступінь обізнаності пацієнтів відносно своєї хвороби, які проживають у м. Харкові та Харківській області.
Матеріали та методи: Проведено вивчення системи організації та надання медико-санітарної допомоги пацієнтам із захворюванням на рак легенів, які проживають у м. Харкові та Харківській області. Дослідження частоти звернень до дільничних лікарів-онкологів, онкопульмонологів, торакальних хірургів, неврологів, ступінь довіри цим лікарям, оцінку пацієнтами їх роботи передбачало визначення ступеню задоволеності пацієнтів медичною допомогою шляхом проведення анонімного опитування пацієнтів основної групи (339 хворих). Статистичне оброблення отриманих даних проводилось з використанням пакета статистичних програм Statistica 6.0. Оцінювання різниць між групами проводили за допомогою критерію Фішера. Статистично значущими вважали відмінності р<0,05.
Результати та їх обговорення: Встановлено, що лікувально-профілактичну допомогу цим пацієнтам надають дільничні лікарі-онкологи, онкопульмонологи Харківського обласного клінічного онкологічного центру (ХОКОЦ) м. Харкова.
Визначальним заходом боротьби із захворюванням на рак легенів є ефективне лікування хворих на зазначену патологію та її ускладнень на всіх рівнях сучасної системи надання медичної допомоги, а насамперед для успішного впровадження у життя вищезазначеного необхідно виявляти це захворювання на ранніх стадіях його розвитку. Основний об'єм роботи щодо цих пацієнтів припадає на первинну та вторинну медико-санітарну допомогу.
Важливою ланкою роботи з пацієнтами, хворими на рак легенів є профілактика ускладнень, особливо пульмонологічних. Так дихальну недостатність мають 85% хворих з тривалістю хвороби більше 1 року, але початкові патологічні зміни виявляються вже протягом перших 6-8 місяців захворювання. Контролювання та профілактичне лікування можливе при регулярному відвідуванні певних спеціалістів, а саме торакального хірурга, онкопульмонолога та пульмонолога.
Оптимальна якість надання медичної допомоги забезпечується наявністю необхідної інформації щодо використання сучасних інформаційних технологій та визначення доступу пацієнтів та громадян до цієї інформації. Дані соціологічних досліджень, незважаючи на суб'єктивний характер, є одним із джерел визначення задоволеності пацієнта якістю наданої медичної послуги.
Цей критерій певною мірою характеризує ступінь соціальної ефективності діяльності закладів охорони здоров'я.
Аналіз планових звертань до дільничного лікаря-онколога за рік пацієнтів із захворюванням на рак легенів показав, що більшість з них відвідувала цього лікаря 1-2 рази на рік (43,3±0,43%), 3 та більше разів - 32,5±0,41% пацієнтів, а 24,2±0,37% не відвідувала його зовсім. До онкопульмонологів консультативної поліклініки при обласному клінічному онкологічному центру м. Харкова планово зверталось від одного до шести разів на рік 41,1±0,43% пацієнтів із захворюванням на рак легенів, 40,7±0,43% звертались більше 6 разів на рік, а в той же час 18,2±0,34% пацієнтів не відвідували цих спеціалістів жодного разу. Пацієнти, що не відвідували онколога амбулаторного закладу з певною регулярністю надглядались торакальними хірургами обласного клінічного онкологічного центру, що вдалося виявити під час опитування. 82,7±0,33% усіх опитаних зазначили, що хоча б 1 раз на рік відвідують цих лікарів з метою амбулаторних консультацій. Зазначене свідчить про значну долю консультативної та диспансерної роботи, яку ведуть спеціалісти стаціонарів. Важливим є спільна робота дільничного лікаря-онколога та онкопульмонолога, що планує диспансерний нагляд за хворими. Отримані дані свідчить про неповне використовування ресурсів амбулаторного обслуговування в роботі із хворими на рак легенів та наявність резервів щодо покращання організації медико-санітарної допомоги цим хворим на догоспітальному етапі.
Аналіз планових звернень показав, що 41,6±0,43% пацієнтів із захворюванням на рак легенів відвідують офтальмолога 1 раз на рік, 30,7±0,40% – 2 і більше разів на рік. В той же час 27,7±0,36% пацієнтів зовсім не відвідують цього спеціаліста протягом року. 77,5±0,36% пацієнтів не відвідують нефролога протягом року, 17,3±0,33% відвідують 1 раз на рік, 5,2±0,19% – 2 і більше разів на рік. Відсутність жодного відвідування невропатолога протягом року відмітили 47,6±0,43% пацієнтів, від 1 до 3 разів на рік відвідували цього лікаря 52,4±0,43% пацієнтів.
Аналізуючи результати експертного оцінювання дотримання протоколу надання медичної допомоги хворим на рак легенів щодо нагляду за цими пацієнтами невролога та офтальмолога можна зазначити, що оцінки експертів 3,63 та 3,52 відповідно також підтверджують наявність недосконалого диспансерного спостереження.
Крім відвідування консультацій основних спеціалістів було поставлене питання і про те, чи отримували пацієнти консультації психолога, адже для людей які мають такий діагноз це є необхідним. Переважна більшість пацієнтів (81,4±0,34%) не зверталась по таку допомогу, і лише 12,1±0,28% хворих відвідували психолога. Отримані дані свідчать не про незначну роль цього спеціаліста в диспансерній роботі з хворими, а про те, що в недостатньо повному обсязі інформовані хворі про наявність цього спеціаліста у структурі лікувального закладу.
У межах вивчення задоволеності якістю медичної допомоги досліджувались думки пацієнтів відносно роботи лікарів, що проводилась по 5-ти бальній шкалі. Пацієнти із захворюванням на рак легенів оцінили роботу дільничних лікарів-онкологів наступним чином: на відмінно – 33,2±0,41%, на добре 22,3±0,36% та на задовільно – 29,9±0,40%, незадоволені роботою цих лікарів – 11,0±0,27% опитаних, інші (3,8±0,17%) відмовились відповідати. Необхідно відмітити, що при оцінці роботи лікарів-спеціалістів отримані результати були дещо іншими. Відмінною визначили роботу онкологів амбулаторно-поліклінічного закладу 42,0±0,43% опитаних, доброю – 28,8±0,39%, задовільною – 18,0±0,33%. Не відповіли 1,9±0,12% опитаних. Інші залишились незадоволеними. Значно кращі результати оцінювання мають лікарі-онкологи, що працюють у стаціонарі. Значна частина опитаних відзначила якість надання їм допомоги на відмінно (65,7±0,41%) та добре (22,3±0,36%). Відмовились відповідати 2,6±0,14% пацієнтів. Інші дали задовільну чи незадовільну оцінку.
Нами розраховані середні бали оцінки роботи лікарів: найбільш повно пацієнти задоволені роботою лікарів-онкологів стаціонару, що визначилось найвищою середньою оцінкою у 4,5 бала. Дещо нижчу оцінку своїй роботи отримали онкологи амбулаторно-поліклінічних закладів – 4,1, офтальмологи – 3,9 та невропатологи - 3,7. Найменш задоволені були роботою дільничних терапевтів – 3,8 та нефрологів — 3,6.
Запорукою позитивних результатів у наданні медико-санітарної допомоги хворим на рак легенів є добрі взаємовідносини лікаря та пацієнта, що основані на довірі. Чи довіряють пацієнти лікуючому лікареві були отримані такі дані. Найвищу ступінь довіри мають торакальні хірурги, оскільки 97,4±0,14% респондентів довіряють їм нагляд та лікування своєї патології. Ступінь довіри лікарям виявилась різною: 77,9±0,36% довіряють цілковито, 21,2±0,36% - частково. Отримані дані свідчать про важливу роль торакального хірурга в системі надання допомоги пацієнтам із захворюванням на рак легенів.
В сучасному суспільстві турбота про здоров'я людини покладається не лише на медичний персонал, але й на пацієнта також. Ця тенденція, що намітилась у 70-х роках минулого сторіччя, поступово зростає та відображає підвищену активність пацієнтів у ракурсі профілактики та поліпшення свого здоров'я. Населення активно цікавиться медичними питаннями, особливо щодо свого здоров'я. Важливим є внесок лікаря у цей процес. Вивчаючи медичну поінформованість пацієнтів, були отримані відповіді на питання щодо джерел отримання інформації про своє захворювання. Позитивним є те, що значна кількість опитаних пацієнтів (83,5±0,32%) зазначила, що необхідну інформацію щодо раку легенів вони отримують під час бесід з лікарями, а також з літературних джерел. Не відзначили ролі лікаря у цьому процесі 16,5±0,32% пацієнтів, які надавали перевагу тільки літературі, телебаченню та інтернету. Виключно від лікаря отримують знання щодо особливостей перебігу раку легенів тільки 25,5±0,38% опитаних; з книг, журналів та засобів масової інформації – 12,2±0,28%, переважна більшість має інформацію з кількох джерел - 62,3±0,42%.
Саме наявність вичерпної та правдивої інформації є вирішальним кроком в управлінні захворюванням з боку самих пацієнтів, тому важливим моментом дослідження було вивчення активності самих пацієнтів у вирішенні питань власного здоров'я. При дослідженні рівня обізнаності пацієнтів захворювання на рак легенів було з'ясовано, що 96,1±0,17% опитаних розуміють необхідність дотримування щадного навантаження, 83,1±0,33% переконані, що хірургічне лікування є основним засобом лікування. Дуже добре знають та розуміють що може статися із здоров'ям, якщо вони відмовляться від хірургічного втручання 86,6±0,30% респондентів, 13,0±0,29 знають про це частково. Наявність знань щодо проявів ускладнень відмітили 97,0±0,15%, і 96,5±0,16% знають яку допомогу слід надавати в таких екстрених випадках. Все це свідчить про високий рівень обізнаності пацієнтів щодо особливостей перебігу свого захворювання та підтверджує необхідність навчання хворих у обласному клінічному онкологічному центрі, у дільничного лікаря-онколога. Саме там отримують знання щодо причин виникнення захворювання, клінічних проявах та динаміці його розвитку, зазначають роль компенсації у попередженні розвитку ускладнень, навчають визначати гострі невідкладні стани та аналізувати причини їх виникнення.
Незважаючи на значну кількість медичної інформації, яка доступна пацієнтові, було важливо встановити наявність індивідуальних письмових рекомендацій для хворих. З'ясовано, що 71,4% родин, в яких мешкають хворі на рак легенів мають такі рекомендації, і вони були розроблені, у більшості випадків, лікарями-онкологами стаціонару. Непокоїть той факт, що 28,6% опитаних не відзначили факт наявності таких рекомендацій і тому мають певний ризик розвитку небажаних ускладнень у стані їхнього здоров'я.
Таким чином проведене вивчення поінформованості родин щодо раку легенів, причин його виникнення, клінічних проявів, небажаних наслідків для здоров'я, вміння діагностувати порушення стану та надавати адекватну допомогу визначило достатньо високий рівень обізнаності респондентів.
Отримані дані певною мірою викривають потреби пацієнтів, хворих на рак легенів, задоволення яких дозволить оптимізувати медичну допомогу таким респондентам та підвищити її якість.
Лікувально-профілактична допомога пацієнтам із захворюванням на рак легенів надається також і в умовах стаціонару. Такої допомоги пацієнт потребує при хірургічному, радіологічному або хіміотерапевтичному лікуванні, а також при ускладненнях основного захворювання, або виникненні невідкладних станів.
Враховуючи тенденцію збільшення показників поширеності була досліджена робота стаціонару, що надає спеціалізовану онкологічну допомогу пацієнтам із захворюванням на рак легенів, а саме торакального відділення ХОКОЦ.
За офіційними даними по Харківській області середнє число днів роботи онкологічного ліжка у 2001 та 2011 рр. складало 339,10 та 328,67 відповідно, середній обіг ліжка становив 28,2 та 26,87, середня тривалість перебування онкологічного хворого на ліжку була 12,02 та 12,23 дня. Отримані в результаті нашого дослідження дані стосуються використання спеціалізованого онкологічного ліжкового фонду для пацієнтів із захворюванням на рак легенів. В торакальному відділенні ХОКОЦ були взяті дані тільки на пацієнтів із захворюванням на рак легенів.
Середня тривалість перебування хворого із злоякісним новоутворенням на онкологічному ліжку знаходилась у межах від 15,79 до 17,30 дня, що значно вище ніж значення цього показника для хворого, який має терапевтичну патологію взагалі. Це пояснюється особливостями захворювання, необхідністю тривалої реабілітації, а також переведення пацієнта із одного відділення до іншого у зв’язку з необхідністю продовження лікування.
За даними соціологічного обстеження пацієнтами відмічено, що 41,6±0,43% хворих не потрапляли у лікарню жодного разу протягом року у зв'язку з погіршанням стану здоров'я, 37,7±0,42% – потрапляли 1 раз на рік, 18,2±0,34% – 2 рази, інші — 3 рази і більше. Відомо також, що 77,1±0,37% пацієнтів щорічно проходять планове обстеження чи лікування в умовах, а 22,9±0,37% не проходять. Серед тих пацієнтів, які щорічно лікуються у стаціонарних умовах переважна більшість - 69,7±0,40% мають таке лікування 1 раз на рік, 26,4±0,38% - 2 рази на рік, інші - 3 і більше разів на рік. Вивчаючи організацію госпіталізації визначено, що 57,6±0,43% пацієнтів поступали у лікарню за направленням лікаря районної поліклініки, інші - без направлення або шляхом самозвернення – 20,2±0,35%, за направленням лікаря онколога стаціонару — 18,0±0,33%. Відмовились відповідати 4,2±0,17% респондентів. Дані щодо кількості зареєстрованих випадків невідкладних станів протягом хвороби свідчать, що 26,4±0,38% зазначили їх відсутність, 24,7±0,37% - одноразове суттєве погіршання стану, 26,8±0,38% – дворазове і 22,1±0,36% багаторазове (три та більше разів). Щодо медичної допомоги, яка надавалась хворому у таких станах було відмічено, що 48,4±0,43% отримали допомогу у домашніх умовах викликавши бригаду швидкої невідкладної медичної допомоги, 47,5±0,43% поступали на стаціонарне лікування, 4,1±0,17% не відповіли на це запитання. Аналіз отриманих даних свідчить, що онкологічні стаціонари надають необхідну допомогу пацієнтам із захворюванням на рак легенів і переважна більшість припадає на планові госпіталізації. В той же час виявлені резерви щодо оптимізації медичної допомоги хворим на рак легенів.
Особливістю медико-санітарної допомоги пацієнтам, які хворі на рак легенів, є те, що питома вага цієї хвороби в Україні щорічно зростає, надання медичної допомоги цим хворим покладається як на загальносоматичну мережу закладів охорони здоров’я, так і на мережу онкологічних закладів. Консультативно-діагностичні, лікувальні та реабілітаційні заходи здійснюються в залежності від стадії захворювання у відповідності до галузевих стандартів та протоколів на первинному, вторинному чи третинному рівнях медичної допомоги. Забезпечення профілактичних заходів, координації у всій системі медичного обслуговування, безперервності, всебічності та холістичності спостереження за пацієнтом покладається на підсистему первинної медико-санітарної допомоги, лікарі якої тривалий час залишаються не в повній мірі обізнаними стосовно питань охорони здоров’я людини з онкологічною патологією. Прототипом первинної медико-санітарної допомоги (ПМСД) в онкологічній службі є патронаж хворих на рак легенів дільничними лікарями-онкологами та медичними сестрами, але вони є медичними працівниками онкологічної служби, які відвідують лише хворих, які знаходяться під диспансерним наглядом у обласному клінічному онкологічному центрі, а хворі, які не потрапили у поле зору онкологів за різними причинами залишаються поза увагою даних фахівців. При такій організації надання онкологічної допомоги населенню, у лікарів ПМСД, через їх завантаженість, не вникають питання щодо стану здоров'я цієї категорії населення, яке проживає на території обслуговування, тим більше пацієнтів, підопічних онкологічних закладів, а займається виключно терапевтичними хворими. Доходить черга до хворих на рак легенів в основному, лише тоді, коли у них виникають соматичні захворювання, або ускладнення основного захворювання. Таким чином, повноцінна спеціалізована допомога повинна здійснюватися в умовах інтеграції онкологічної служби в ПМСД.
Діяльність вказаних закладів охорони здоров’я регламентується різними нормативно-правовими актами, які не завжди чітко розмежовують розподіл функцій між ними. Враховуючи задеклароване Основами законодавства України про охорону здоров’я (1992) право вільного вибору лікаря, кожна людина може самостійно звертатися до будь-якого спеціаліста у будь-якому закладі охорони здоров’я, минаючи дільничного (сімейного) лікаря. Крім того, знаючи поліморбідність захворювань населення похилого віку (а таким в своїй більшості і є хворі на рак легенів) може звертатися за медичною допомого до багатьох спеціалістів. У лікаря первинної ланки, таким чином, часто відсутня інтегрована медична інформація про пацієнта з інших рівнів та служб охорони здоров’я. Наведене значно ускладнює взаємодію та наступність роботи лікарів між собою, а роль лікаря первинної ланки як провідного координатора взагалі губиться.
За період з 2001 до 2011рр., забезпеченість населення посадами лікарів-онкологів скоротилася в 1,1 рази і склала 0,2. При цьому забезпеченість населення посадами лікарів-хірургів збільшилась в 1,2 рази і склала 0,32 з найвищим рівнем у 2010 році – 0,33.
Під час проведення дослідження було встановлено, що укомплектованість штатних посад лікарів-онкологів не перевищує більше 80%. Необхідно також помітити, що через недоукомплектованість онкологами, питома вага атестованих лікарів-онкологів має тенденцію до підвищення. Так з 2001р. по 2011р. вона зросла з 58,3% до 69,6% за рахунок того, що лікарі, які працювали у цій спеціальності довгий час, отримали ту, чи іншу кваліфікаційну категорію, тобто питома вага атестованих лікарів-онкологів збільшилась в 1,2 рази.
Висновки:
1. Встановлено достатньо високий рівень планових звертань пацієнтів із захворюванням на рак легенів по лікувально-профілактичну допомогу до лікарів-онкологів Харківського обласного клінічного онкологічного центру – 81,8±0,34% усіх опитаних.
2. За результатами оцінювання задоволеності пацієнтів якістю надання медико-санітарної допомоги найкращі результати мають лікарі-онкологи Харківського обласного клінічного онкологічного центру: на «відмінно» оцінили їх роботу 65,7±0,41% пацієнтів, на «добре» – 22,3±0,36%, а найнижчі оцінки задоволеності отримали спеціалісти-офтальмологи, нефрологи та невропатологи.
3. Визначено, що пацієнти із захворюванням на рак легенів та їх рідні найбільше довіряють лікарям-онкологам Харківського обласного клінічного онкологічного центру – 97,4±0,14%, що є запорукою позитивних результатів лікування.
4. Зазначено високий ступінь інформованості рідних пацієнтів щодо захворювання мають 83,5±0,32% родин, оскільки вони отримують інформацію під час бесід з лікарями, що певною мірою гарантує високий науковий рівень цієї інформації.
5. Встановлено, що 77,1±0,37% пацієнтів проходять планове обстеження та лікування в умовах стаціонару і середня тривалість перебування хворого із захворюванням на рак легенів на ліжку під час стаціонарного лікування знаходиться у межах від 15,79 до 17,30 дня і це триваліше, ніж для пацієнта з терапевтичною патологією.
6. Встановлено наявність резервів для удосконалення роботи щодо профілактики виникнення ускладнень раку легенів через упорядкування планових візитів до лікаря-онколога районної поліклініки та дільничного терапевта, оскільки протягом року до цих фахівців звертаються лише – 22,5±0,36% та 52,4±0,43%, відповідно, та лише 12,1±0,28% пацієнтів здійснюють обов'язкові відвідування психолога.
Наявність резервів удосконалення медико-санітарної допомоги хворим на рак легенів обґрунтовує своєчасність та необхідність оптимізації моделі раннього виявлення раку легенів серед дорослого населення.

Список літератури:
1. Апанасенко Г.Л. Охрана здоровья здоровых: постановка проблемы в Украине и России / Г.Л. Апанасенко // Український медичний часопис. – 2010. – №4(72). – С. 122-124.
2. Белорусова М.А. Оценка использования социального потенциала региона / М.А. Белорусова // Економіка і організація управління. – 2010. – №1(7). –С. 163-168.
3. Горбась І.М. Профілактика хронічних неінфекційних захворювань – реальний шлях поліпшення демографічної ситуації в Україні / І.М. Горбась // Український кардіологічний журнал. – 2009. – №3. – С. 6-11.
4. Айстраханов Д.Д. Узагальнені тенденції змін стану здоров’я населення України / Д.Д. Айстраханов, Г.В. Курчаток, М.Ф. Гаврилюк // Україна. Здоров’я нації. – 2008. – №1(5). – С. 12-18.
5. Гайдаєв Ю.О. Дослідження демографічних процесів та проблем системи охорони здоров’я України / Ю.О Гайдаєв // Український медичний часопис. – 2007. – №5/61 IX/Х. – С.3-8.
6. ISD Scotland. Cancer statistics. Lung cancer and mesothelioma 2007-2011. Accessed February 2013.
7. Pearce J, Boyle P. Is the urban excess in lung cancer in Scotland explained by patterns of smoking? Soc Sci Med 2005;60(12):2833-43.
8. Scottish Public Health Observatory. ScotPHO Tobacco Profiles 2013. NHS Board & CHP Overview. Edinburgh: ISD Scotland, 2013.

Особливості організації медико-санітарної допомоги пацієнтам із захворюванням на рак легенів.
Огнєв В.А., Зінчук А.М.
Харківський національний медичний університет
Мета: Дослідити особливості системи організації та надання медико-санітарної допомоги, ступінь обізнаності пацієнтів відносно своєї хвороби.
Матеріали та методи: Проведено вивчення системи організації та надання медико-санітарної допомоги пацієнтам із захворюванням на рак легенів, які проживають у м. Харкові та Харківській області.
Результати. В статті встановлено, що основний об'єм роботи щодо пацієнтів хворих на рак легенів припадає на первинну та вторинну медико-санітарну допомогу. Важливою складовою частиною організації допомоги таким пацієнтам є диспансерний нагляд. Встановлено наявність резервів для удосконалення роботи щодо профілактики ускладнень раку легенів через упорядкування планових візитів до лікаря-онколога поліклініки, дільничного терапевта. Пацієнти із захворюванням на рак легенів та їх рідні найбільше довіряють лікарям-онкологам Харківського обласного клінічного онкологічного центру, що є запорукою позитивних результатів лікування.
Висновки: Встановлено достатньо високий рівень звертань пацієнтів до лікарів-онкологів Харківського обласного клінічного онкологічного центру, найкращі результати та ступінь довіри мають лікарі-онкологи Харківського обласного клінічного онкологічного центру.
Ключові слова: Рак легенів, якість медичної допомоги, організація медико-санітарної допомоги.
Особенности организации медико-санитарной помощи пациентам с раком легких.
Огнев В.А., Зинчук А.Н.
Харьковский национальный медицинский университет
Цель: Исследовать особенности системы организации и оказания медико-санитарной помощи, степень осведомленности пациентов относительно своей болезни.
Материалы и методы: Проведено изучение системы организации и оказания медико-санитарной помощи пациентам с раком легких, проживающих в г. Харькове и Харьковской области.
Результаты. Установлено, что основной объем работы с пациентами, имеющими заболевание рак легких, приходится на первичную и вторичную медико-санитарную помощь. Важной составляющей частью организации помощи таким пациентам является диспансерное наблюдение. Установлено наличие резервов для совершенствования работы по профилактике осложнений рака легких из упорядочения плановых визитов к врачу-онкологу поликлиники, участковому терапевту. Пациенты с раком легких и их родные больше доверяют врачам-онкологам Харьковского областного клинического онкологического центра, что является залогом положительных результатов лечения.
Выводы: Установлено достаточно высокий уровень обращений пациентов к врачам-онкологам Харьковского областного клинического онкологического центра, лучшие результаты и степень доверия имеют врачи-онкологи Харьковского областного клинического онкологического центра.
Ключевые слова: Рак легких, качество медицинской помощи, организация медико-санитарной помощи.

Features of health care for patients with lung cancer.
Ognyov V.A., Zinchuk A.N.
Kharkiv National Medical University
Objective: To investigate the features of the system organization and delivery of health care, awareness of patients about their disease.
Materials and Methods: The study of the organization and delivery of health care to patients with lung cancer, living in the city of Kharkiv and Kharkiv region.
The Results. Most of the work with patients who have the disease lung cancer accounts for primary and secondary health care. An important component of the organization of care - outpatient observation. Established reserves for improving the work of prevention of complications from lung cancer ordering routine visits to the doctor-oncologist clinics, district physician. These patients and their families have more confidence oncologists Kharkiv Regional Clinical Cancer Center, which is the key to positive outcomes.
Conclusions: A high level of patient to oncologists Kharkiv Regional Clinical Cancer Center, and the best results are oncologists this center.
Key words: Lung cancer, quality of care, the organization of health care.